RETTSSAL
Du gjorde en fantastisk jobb. Fantastisk.
Du gjorde det.
Dere har hørt på en lang og vanskelig sak, overlagt drap.
Overlagt drap er den alvorligste tiltalen som prøves i vår straffedomstol.
Dere har hørt på vitneutsagn, fått loven forklart som den gjelder i denne saken.
Det er nå deres plikt å sitte ned og forsøke å skille fakta fra fantasi.
En mann er død. En annen manns liv står på spill.
Hvis dere er i rimelig tvil om at tiltalte er skyldig -
i rimelig tvil - da må dere avgi kjennelsen ikke skyldig.
Hvis det ikke er noen rimelig tvil, da må dere, i god tro,
finne den tiltalte skyldig.
Uansett hva dere bestemmer må kjennelsen være enstemmig.
I tilfelle dere finner den tiltalte skyldig,
vil ikke dommeren fremme forslag om benådning.
Dødsstraff er obligatorisk i dette tilfellet.
Dere er stilt foran et viktig ansvar. Takk.
De reserve jurymedlemmene kan gå.
Juryen vil nå trekke seg tilbake.
- Tyggegummi? - Nei, takk.
Denne greia flytter seg ikke.
La meg hjelpe deg.
Der.
Vet du hva? Jeg ringte værtjenesten i morges.
Dette skal bli årets varmeste dag. Skulle trodd de ville satt på klimaanlegget.
- Hva heter du, sir? - Åh, det er... den. Ja.
Tusen takk. OK, herrer. Alle er her.
Hvis det er noe dere trenger, er jeg rett utenfor døren. Bare bank på.
God morgen. Jeg visste ikke at de låser døren.
Klart de låser døren. Hva trodde du?
Jeg vet ikke. Det falt meg bare ikke inn.
- Hva er det for? - I tilfelle vi vil stemme hemmelig.
God idé. Kanskje vi kan få ham valgt til senator.
- Hva syntes du? - Jeg vet ikke. Det var ganske interessant.
- Ja? Jeg sovnet nesten. - Jeg har aldri sittet i en jury før.
Nei? Jeg har sittet i mange juryer.
De advokatene snakker og snakker, selv når det er en opplagt sak som denne.
- Hørt så mye snakk om ingenting? - De er vel berettiget.
De er berettiget. Det er systemet, men...
Spør du meg ville jeg slå ned på de tøffe ungdommene før de starter noe trøbbel.
Det sparer mye tid og penger. La oss komme i gang.
Ja. Vi har sikkert alle ting å gjøre.
Vi kan starte med fem minutters pause. En er på toalettet.
Skal... vi sitte i rekkefølge?
Jeg vet ikke. Jeg regner med det.
- Kompis, du sitter på plassen min. - Unnskyld.
Det er greit.
Ikke dårlig utsikt, hva?
Hva syntes du om saken? Jeg mener, jeg syntes det var interessant.
Ingen virkelige... dødpunkter. Skjønner du hva jeg mener?
Vi var heldige som fikk en drapssak. Jeg regnet med overfall eller innbrudd.
De kan være så kjedelige!
- Er det der Woolworth-bygningen? - Det stemmer.
Er det ikke rart? Jeg har bodd her hele livet. Jeg har aldri vært inne i den.
Hvis man måtte sortere ut alt det tullet, som det med kinoen.
Ja. Hva med den greia med kniven?
Be voksne mennesker tro på sånt sludder.
Det er sånn man kan vente. Du vet hva vi har med å gjøre.
Ja, det stemmer vel.
Vel, hornene dine virker. Sjekk lysene nå.
- Er du forkjølet? - Forkjølelser i varmen tar knekken på en.
Jeg kan nesten ikke røre nesa mi. Skjønner?
Klart. Jeg er nettopp over en.
- Åh, kom igjen! Herr formann, sett i gang. - Fyren er fremdeles på toalettet.
Noe nytt? Jeg fikk ikke sjansen til å lese avisen i morges.
Jeg lurte bare på hvordan markedet stengte.
- Har du medlemskap på børsen? - Jeg er megler.
Jeg driver en budtjeneste.
Det Minste Vink.
Navnet er min kones idé.
Har 37 ansatte. Startet med ingenting.
OK. Ta plass.
Vi kan komme ut herfra ganske raskt. Jeg har billetter til den kampen i kveld.
Yanks og Cleveland. Vi har denne gutten Modjelewski der inne.
Han er en skikkelig harding. Du vet...
Skikkelig skruballhånd. Ikke sant?
Du er en skikkelig baseball-fan, eller hva? Hvor skal vi sitte?
Jeg tenkte vi skulle sitte ordnet etter jurynummer.
En, to, tre og så videre rundt bordet, hvis det er greit for dere.
- Spiller det noen rolle? - Rimelig at vi sitter i rekkefølge.
- La det være. - Det er tolv. Vi går rundt en, to...
Hva slags inntrykk fikk du av aktor?
- Unnskyld? - Jeg syntes han var ganske skarp
med måten han håndterte alle de punktene på, i logisk rekkefølge.
- Jeg var veldig imponert. - Jeg synes han... gjorde en god jobb.
Stort pågangsmot, også. Stort pågangsmot.
OK, karer. Kan vi være stille et øyeblikk? Karer?
Vi vil gjerne begynne.
Herren ved vinduet.
- Vi vil gjerne begynne. - Åh, beklager.
- Gutten bare går og dreper faren sin. - Det skjer hele tiden.
De lar de ungene herje fritt der oppe.
Vel, kanskje han fortjener det. Ikke sant?
- Er alle her? - Den gamle mannen er der inne.
- Vil du banke på døren? - Ja.
- Er du Yankee-fan? - Nei, Baltimore.
Baltimore?
Det er som å bli slått i hodet med et brekkjern en gang om dagen.
Hvem har de? Hvem har de bortsett fra gode forvaltere.
- Vi vil gjerne begynne. - Beklager.
- Jeg mente ikke å la dere vente. - Baltimore?
Kan jeg få deres oppmerksomhet? Dere kan håndtere dette på den måten dere vil.
Jeg skal... dere vet, jeg skal ikke sette regler.
Vi kan diskutere det først, deretter stemme. Det vil si... det er én måte.
Og vi kan stemme med en gang.
Jeg tror det er vanlig å ha en innledende avstemming.
Ja, la oss stemme. Hvem vet? Kanskje vi alle kan komme oss ut herfra.
OK. Da synes jeg at... dere vet at vi har en tiltale for overlagt drap her,
og om vi stemmer den tiltalte skyldig, sender vi ham til den elektriske stolen.
Det er obligatorisk.
- Jeg tror vi vet det. - Ja, la oss se hvem som står hvor.
- OK. Noen som ikke vil stemme? - Det er greit for meg.
OK, bare husk at dette må være 12 mot ingen, begge veier.
Det er loven. OK, er vi klare?
Alle de som stemmer skyldig, vennligst rekk opp hendene.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv...
åtte, ni, ti, elleve.
OK, det er elleve skyldig.
De som stemmer ikke skyldig?
En. Greit.
Elleve skyldig, en ikke skyldig. Vel, nå vet vi hvor vi står.
Snakker om! Det er alltid en.
Så, hva gjør vi nå?
- Vi snakker vel. - Snakker om!
Tror du virkelig han er uskyldig?
- Jeg vet ikke. - Du satt i rettssalen med resten av oss.
Du hørte det samme som oss. Gutten er en farlig drapsmann.
- Han er 18 år gammel. - Vel, det er gammelt nok.
Han stakk sin egen far ti centimeter inn i brystet.
De beviste det på et dusin forskjellige måter.
- Skal jeg ramse dem opp for deg? - Nei.
- Så hva er det du vil? - Jeg vil bare snakke.
Hva er det å snakke om? Elleve av oss mener han er skyldig.
Ingen trengte å tenke seg om utenom deg.
Jeg vil spørre deg om noe. Tror du på historien hans?
- Jeg vet ikke. Kanskje ikke. - Så hvorfor stemte du ikke skyldig?
Det var elleve stemmer for skyldig.
Det er ikke lett å stemme for å sende en gutt til å dø uten å snakke om det først.
- Vel, hvem sier det er lett? - Ingen.
Hva? Bare fordi jeg stemte raskt? Jeg tror ærlig talt at fyren er skyldig.
Jeg kunne ikke endre mening om du snakket i 100 år.
Jeg prøver ikke å få deg til å endre mening.
Men dette er noens liv. Vi kan ikke bestemme på fem minutter.
- Hva om vi tar feil? - Hva om en bygning falt på hodet mitt?
- Man kan spekulere om alt mulig. - Det stemmer.
Så hva med hvor lang tid det tar? Om vi gjør det på fem minutter, hva så?
La oss bruke en time. Kampen starter ikke før klokken åtte.
- Hvem har noe å si? - Jeg er villig til å sitte en time.
- Bra. Jeg hørte en god historie i går... - Det er ikke derfor vi sitter her.
Greit, da kan du fortelle meg. Hvorfor sitter vi her?
Jeg vet ikke. Kanskje ingen grunn.
Hør, denne gutten har blitt dårlig behandlet hele sitt liv.
Født i slummen, moren død siden han var ni.
Han bodde på barnehjem i halvannet år
mens hans far satt i fengsel for falskneri.
Det er ikke en veldig lykkelig start.
Han er en rebelsk, sint gutt. Det har han alltid vært. Vet dere hvorfor?
Fordi han har blitt slått av noen en gang om dagen, hver dag.
Han har hatt noen ganske sørgelige 18 år. Jeg synes vi skylder ham noen få ord.
Jeg skal si deg, mister. Vi skylder ham ikke noe. Han fikk en rettferdig rettssak.
Hva tror du den rettssaken koster? Han er heldig som fikk den. Skjønner?
Hør her, vi er alle voksne her. Vi hørte alle fakta, gjorde vi ikke?
Du mener ikke å fortelle meg at vi skal tro på denne gutten når vi vet hva han er.
Jeg har bodd mellom dem hele mitt liv.
Man kan ikke stole på et ord de sier. Det vet du. Jeg mener, de er født løgnere.
- Bare en uvitende mann kan tro på det. - Hør her...
Tror du at du ble født med enerett på sannheten?
Enkelte ting bør bli forklart for denne mannen.
- Det er ikke søndag. Trenger ikke preken. - Vi har en jobb å gjøre. La oss gjøre den.
Puffet ris. Det er et produkt jeg jobber med i byrået.
"Frokosten med innebygget spenst."
- Jeg skrev den linjen. - Veldig fengende.
- Kan du holde opp? - Beklager. Jeg har for vane å skrible.
- Det hjelper meg å tenke klart. - Vi har arbeid å gjøre.
Det er ikke noe poeng i å være her i en evighet. OK.
Kanskje hvis herren der nede som er uenig med oss kan fortelle oss hvorfor.
Fortell oss hva du tenker. Kanskje vi kan vise deg hvor du tar feil.
Kanskje dette er en idé. Kanskje det er opp til oss å overbevise ham
om at han tar feil og vi har rett. Kanskje hvis vi alle tok et par minutter for å...
- Vel, det var bare en liten idé. - Nei, nei, nei. Det er en god en.
Hva om vi går en gang rundt bordet?
Du er først.
Det er vanskelig å forklare med ord.
Jeg bare tror han er skyldig.
Jeg syntes det var åpenbart fra starten. Ingen beviste noe annet.
Ingen behøver å bevise noe annet. Bevisbyrden hviler på aktoratet.
Den tiltalte behøver ikke en gang åpne munnen. Det står i Grunnloven.
Klart, jeg vet det. Det jeg mente var...
Vel... jeg bare tror han er skyldig. Jeg mener, noen så ham gjøre det.
OK. Dette er hva jeg tror. Og jeg har ingen personlige følelser om dette.
Jeg vil bare snakke om fakta.
Nummer en.
Den gamle mannen bodde nedenunder rommet hvor drapet fant sted.
Klokken 10 over 12 på drapsnatten hørte han høye lyder.
Sa det hørtes ut som en krangel.
Og han hørte gutten rope ut "Jeg skal drepe deg".
Like etter hørte han en kropp treffe gulvet.
Løp til døren, åpnet den, så gutten løpe ned trappene og ut av huset.
Ringte politiet. De fant faren med kniven i brystet.
Rettsmedisineren fastslo dødstidspunktet til rundt midnatt.
Dette er fakta. Du kan ikke motsi fakta. Gutten er skyldig.
Jeg er så sentimental som noen. Jeg vet han er bare 18.
- Men han må betale for det han gjorde. - Jeg holder med deg.
- OK. Er du ferdig? - Ja.
Det er åpenbart for meg at hele guttens historie var tynn.
Han hevder at han var på kino,
men han kunne ikke huske hvilke filmer han så eller hvem som spilte i dem.
- Det stemmer. - Og ingen så ham på kinoen.
Og kvinnen over gaten. Hvis hennes forklaring ikke er bevis, er ingenting.
- Det stemmer. Hun så faktisk drapet. - Karer, vær så snill. Hold rekkefølgen.
Bare et øyeblikk. Her har vi en kvinne...
Her har vi en kvinne som ligger i senga. Kan ikke sove. Hun kreperer av varmen.
Hun ser ut av vinduet, og rett over gaten
ser hun gutten stikke kniven inn i faren.
Klokken er 00.10 på slaget. Alt stemmer.
Hun har kjent gutten hele hans liv.
Vinduet hans er motsatt hennes over togsporene. Hun sverger at hun så ham.
Gjennom vinduene til et passerende tog.
Dette toget hadde ingen passasjerer. Det ble bare flyttet ned til byen.
Lysene var slukket, og de beviste i rettssalen at om kvelden
kan man kikke gjennom vinduene og se hva som skjer på den andre siden.
- De beviste det. - Jeg vil gjerne spørre deg om noe.
Du tror ikke på gutten. Hvorfor tror du på kvinnen?
Hun er en av "dem" også, er hun ikke?
- Du er en skikkelig smarting, er du ikke? - OK, herrer. Der, herrer.
- Kom igjen, sitt ned. Sitt ned. - Hva er han så frekk for? Jeg sier deg...
Kom igjen. Vi kommer ingen vei med krangling.
- Hvem sin tur er det? - Åh, hans. Nummer fem.
Kan jeg... Kan jeg stå over?
Vel... Det er din rett.
Hva med neste?
Åh. Vel... jeg vet ikke.
Jeg begynte å bli overbevist veldig tidlig i saken.
Dere skjønner, jeg så etter et motiv.
Det er veldig viktig, for hvis du ikke har et motiv, har du ingen sak, ikke sant?
Uansett, vitneforklaringen fra de folkene over gangen til guttens leilighet
hadde stor betydning. Sa de ikke noe om en krangel
mellom faren og sønnen rundt klokken syv den kvelden?
- Jeg kunne ta feil, men... - Det var klokken åtte, ikke syv.
De hørte en krangel. Deretter hørte de at faren slo gutten to ganger.
Til slutt så de at gutten løp sint ut av huset. Hva beviser det?
Det beviser ingenting. Det er bare en del av bildet.
Du sa det ga et motiv. Det gjorde også aktoratet.
Det var ikke et veldig sterkt motiv.
Denne gutten har blitt slått så mange ganger at vold praktisk talt er...
Det er normalt for ham.
Jeg kan bare ikke se at to slag i ansiktet kan provosere ham til å begå drap.
Det kan ha vært to for mange. Alle har et bristepunkt.
Noe mer?
- Nei. - OK. Hva med deg?
Jeg vet ikke. Alt har blitt sagt.
Man kan snakke her i en evighet. Det er fremdeles det samme.
Denne gutten er en taper. Vel, se på rullebladet hans.
Da han var 10, var han i barneretten: han kastet en stein på en lærer.
Da han var 15, var han på forbedringsanstalt: han stjal en bil.
Han har blitt arrestert for overfall. Han ble tatt to ganger i knivkamp.
De sier han er skikkelig flink med kniven. Åh, dette er en veldig bra gutt.
Helt siden han var fem har faren slått ham jevnlig. Han brukte nevene.
Det ville jeg også gjort. En sånn gutt?
Det er disse ungdommene - hvordan de er nå for tiden.
Da jeg var gutt kalte jeg min far for "sir".
Det stemmer. Hører man en gutt kalle sin far det lenger?
Det virker ikke som om fedre synes det er viktig lenger.
- Har du barn? - Tre.
Jeg har ett.
Han er 22 år gammel.
Da han var ni år gammel løp han vekk fra en slåsskamp.
Jeg så det. Jeg var så flau at jeg nesten spydde.
Jeg sa "Jeg skal gjøre deg til en mann om jeg så må knekke deg i to".
Vel, jeg gjorde ham til en mann.
Da han var 16, hadde vi en krangel.
Slo meg i kjeven. Han var en stor gutt.
Jeg har ikke sett ham på to år.
Unger.
Man jobber livet av seg...
- Vel, la oss komme i gang. - Vi har glemt hva dette dreier seg om.
Denne gutten er resultatet av et oppløst hjem og et elendig nærmiljø.
Men vi er her for å bestemme om han er uskyldig eller skyldig,
ikke for å gå inn på årsakene til at han ble som han ble.
Han ble født i en slum. Slummer er yngleplasser for kriminelle.
Det er ingen hemmelighet at barn fra slum er potensielle samfunnstrusler. Jeg...
Det kan du si. Ungene som kryper ut av disse stedene er skikkelig berme.
- Jeg vil ikke ha noe med dem å gjøre. - Hør her, jeg har bodd i slum hele livet.
- Vent litt. - Vær så snill. Jeg...
Jeg har lekt i bakgårder som var fulle av søppel.
- Kanskje du fremdeles kan lukte det. - Hør her, gutt...
Kom igjen, nå. Det er ikke noe personlig.
Kom igjen, kamerat. Han mente ikke deg. Ikke vær så følsom.
Denne følsomheten kan jeg forstå.
OK, hør her. La oss slutte kranglingen. Vi kaster bare bort tiden.
Din tur der nede. Sett i gang.
Jeg ventet ikke en tur. Jeg trodde dere skulle prøve å overbevise meg.
- Det var meningen. - Han har rett.
Det er han som holder oss her. La oss høre hva han har å si.
Vent. Vi bestemte oss for å gjøre det slik. Vi bør holde oss til det.
Åh, slutt med å være en sånn unge, vil du?
- Hva mener du, en unge? - Hva tror du jeg mener? U-N-G-E: unge.
Bare fordi jeg prøver å holde dette organisert?
Her, du kan ta ansvaret. Jeg skal bare holde munn.
- Hvorfor blir du så sint? Ro deg ned. - Ikke be meg roe meg ned.
Vil du ta stolen? Ta stolen.
Har du sett sånt?
- Synes du det er morsomt? - Glem det. Det er ikke viktig.
Ikke viktig? Her, du kan prøve.
Ingen vil bytte om. Du gjør en fantastisk jobb.
Ja, du gjør det bra. Storartet, kompis. Fortsett som leder.
Greit, la oss høre fra noen.
Vel, hvis du vil at jeg skal fortelle deg hva jeg mener, er det greit for meg.
- Jeg bryr meg ikke om hva du gjør. - Greit. Jeg har ikke noe skarpt.
Jeg vet bare så mye som dere.
lfølge vitneforklaringen ser gutten skyldig ut. Kanskje han er.
Jeg satt der i rettssalen i seks dager og hørte på mens bevisene bygde seg opp.
Alle hørtes så sikre ut.
Jeg begynte å få en merkelig følelse om saken. Jeg mener, ingenting er så sikkert.
Det er spørsmål jeg gjerne ville ha stilt. Kanskje de ikke ville bety noe, men...
Jeg følte at forsvareren ikke foretok et grundig nok kryssforhør.
Han lot for mye slippe unna - små ting.
Hvilke små ting? Når de ikke spør spørsmål
er det fordi de allerede vet svaret.
Det er også mulig at en advokat kan være dum, ikke sant? Jeg mener, det er mulig.
Du høres ut som om du møtte svigerbroren min en gang.
Jeg satte meg selv i guttens sted. Jeg ville ha bedt om en ny forsvarer.
Hvis jeg sto i fare for dødsstraff,
ville jeg ønsket at forsvareren knuste påtalevitnene, eller i hvert fall forsøkte.
Hør her, det var ett påstått øyevitne til dette drapet.
En annen hevder at han hørte drapet, og så gutten løpe ut etterpå,
og det var indisier.
Men disse to vitnene var hele saken til aktoratet.
Hva om de tar feil?
Hva mener du? Hva er poenget med å ha vitner i det hele tatt?
- Kunne de ta feil? - De folkene var under ed.
De er bare mennesker. Mennesker gjør feil. Kunne de ta feil?
- Vel, nei. Det tror jeg ikke. - Vet du det?
Ingen kan vite noe sånt. Dette er ikke en eksakt vitenskap.
Det stemmer, det er det ikke.
OK, la oss komme til poenget.
Hva med den springkniven de fant i farens bryst?
Noen har ikke snakket ennå. Skal vi ikke gå i rekkefølge?
De vil få en sjanse. Vær stille et øyeblikk, vil du?
Hva med kniven denne gode, ærlige gutten innrømte han kjøpte mordnatten?
- La oss snakke om det. - Greit. La oss få den inn her og se den.
- Jeg vil gjerne se den igjen. Formann? - Hvorfor må vi se den igjen?
Han har rett til å se bevismaterialet.
- Kan du bringe oss kniven? - Kniven?
Kniven og måten den ble kjøpt på er sterkt bevis, synes du ikke?
- Jo. - Bra. La oss ta fakta, ett om gangen.
En: gutten innrømmet at han forlot huset klokken åtte om kvelden
etter at faren hadde fiket til ham.
Nei, han sa ikke "fiket til". Han sa "slått". Det er en forskjell.
Etter at faren slo ham flere ganger.
To: han gikk rett til en skraphandel hvor han kjøpte en av de...
- Springknivene. - Springknivene.
Dette var ikke en vanlig kniv. Den hadde et veldig uvanlig skåret skaft og blad.
Butikkeieren sa det var den eneste av denne typen han hadde ført.
Tre: han møtte noen venner foran en kro omtrent 20.45. Riktig så langt?
- Ja. - Det kan du stole på at det er.
Han snakket med vennene sine i en time, og forlot dem kl. 21.45.
I løpet av denne tiden så de springkniven.
Fire: de identifiserte drapsvåpenet i retten som den samme kniven.
Fem: han kom hjem omtrent klokken ti.
Det er her historien begynner å avvike mellom gutten og staten.
Han hevder å ha gått på kino ca. klokken 23.30
og kom hjem klokken 03.10 for å finne faren sin død og seg selv arrestert.
Han hevder også at de to detektivene kastet ham ned et halvt trappeløp.
Hva skjedde med kniven? Han hevder at den falt gjennom et hull i lommen
på vei til kinoen, en gang mellom 23.30 og 03.10,
og at han aldri så den igjen. Nå, det er litt av en historie.
Jeg mener det er klart at gutten aldri gikk på kino den kvelden.
Ingen i huset så at han gikk ut. Ingen på kinoen la merke til ham.
Han kunne ikke engang huske navnene på filmene han så.
Det som faktisk hendte var dette.
Gutten ble hjemme, hadde en krangel til med sin far,
stakk ham til døde og forlot huset klokken 10 over 12.
Han tørket til og med fingeravtrykkene av kniven.
Prøver du å fortelle meg at denne kniven falt gjennom et hull i guttens lomme,
noen plukket den opp, gikk til guttens hus
og stakk faren hans med den bare for å se hvor skarp den var?
Nei, men det er mulig at gutten mistet kniven
og at noen andre stakk faren hans med en lignende kniv.
Se på denne kniven.
Det er en veldig uvanlig kniv.
Jeg har aldri sett en lignende. Det hadde heller ikke butikkeieren som solgte den.
Ber ikke du oss om å godta et utrolig sammentreff?
- Jeg sier bare at et sammentreff er mulig. - Og jeg sier det ikke er mulig.
Hvor kom den fra?
- Det er den samme kniven! - Hva er det du gjør?
- Hvor fikk du tak i den? - Jeg gikk ut en tur i går kveld.
Gjennom guttens nabolag.
Jeg kjøpte den i en butikk to kvartaler fra guttens hus. Den kostet seks dollar.
Det er ulovlig å kjøpe eller selge springkniver.
- Det stemmer. Jeg brøt loven. - Du gjorde et godt triks der.
Hva om du fortalte meg hva det beviser.
- Kanskje det er ti slike kniver. - Kanskje det er!
Hva betyr det? Du fant en slik kniv. Hva er det? Tidenes oppdagelse?
Tror du noen andre knivstakk med akkurat den samme typen kniv?
- Sjansene er én av en million. - Det er mulig!
- Men ikke veldig sannsynlig. - OK, karer. La oss sitte ned.
Det er ikke noe poeng i å stå rundt over det hele.
Det er interessant at han fant en kniv som er akkurat som guttens.
- Hva er interessant ved det? Interessant! - Jeg syntes bare det var interessant.
Elleve tror fremdeles han er skyldig.
Hva venter du å oppnå? Du kommer ikke til å forandre noens mening.
Hvis du vil ha en uenig jury, sett i gang.
Gutten vil få en ny rettssak og bli dømt skyldig, så sikkert som at han er født.
Det har du trolig rett i.
Så, hva skal du gjøre? Vi kan være her i hele natt.
Det er bare en natt. En gutt kan dø.
Vel, hvorfor setter vi ikke opp hjem her?
Noen, send etter en kortstokk,
og vi kan bare svette ut hele greia her.
- Han burde ikke spøke med det. - Hva vil du at jeg skal gjøre med det?
Jeg skjønner ikke hva kniven har å gjøre med noen ting.
Noen så at gutten knivstakk faren sin. Hva mer trenger vi?
Dere kan snakke til ørene mine faller av.
Jeg har tre verksteder som går i vasken. Så la oss bli ferdige og komme oss ut.
Kniven var viktig for statsadvokaten. Han brukte en dag...
Han er assistent nr. 15 eller noe sånt. Hva vet han?
Ta det med ro. Denne kranglingen sinker oss bare.
- Vel, hva sier du? - Du er den eneste.
Jeg har et forslag til dere alle. Jeg skal be om en avstemming til.
Jeg vil at dere elleve menn skal...
stemme hemmelig med skriftlig stemmeseddel.
Jeg avstår. Hvis det er elleve stemmer for skyldig, vil jeg ikke stå alene.
Vi avgir kjennelsen skyldig til dommeren med en gang.
Men hvis noen stemmer ikke skyldig, blir vi her og snakker om det.
- Det er alt. Vil dere prøve, er jeg klar. - Greit. La oss gjøre det vanskelig.
Det høres greit ut. Alle enig? Noen som ikke er enig?
OK, send disse rundt.
Skyldig.
Ikke skyldig.
Skyldig.
- Hva sier man til sånt? - Nok en fyr har gått fra hektene!
Greit. Hvem var det? Kom igjen, jeg vil vite det.
Unnskyld meg. Dette var hemmelig. Vi var alle enige om det, ikke sant?
Hvis han vil at det skal være hemmelig...
Hemmelig? Det er ingen hemmeligheter i et juryrom. Jeg vet hvem.
Du er virkelig noe. Du stemmer skyldig som oss andre,
til en veltalende predikant griper deg om hjerterøttene -
en underpriviligert unge kunne ikke hjelpe at han ble morder -
og du endrer stemmen din. Hvis ikke det er det kvalmeste...
Hvorfor legger du ikke en mynt i kollekten hans?
Åh, stopp et... Du kan ikke snakke til meg slik. Hvem tror du at du er?
Rolig, rolig. Det spiller ingen rolle.
- Han er veldig hissig. Sitt ned. - Hissig? Du kan tro jeg er hissig!
Vi prøver å sette en skyldig mann i den elektriske stolen, hvor han hører til.
Noen begynner å fortelle oss eventyr og vi hører etter!
- Hva fikk deg til å endre stemmen din? - Han endret ikke stemmen. Det var meg.
- Åh, bra. - Jeg visste det.
- Vil du at jeg skal fortelle deg hvorfor? - Nei, det vil jeg ikke.
- Jeg vil gjøre det, hvis det er greit. - Må vi høre på dette?
- Mannen vil snakke. - Takk.
Denne mannen har stått alene mot oss.
Han sier ikke at gutten ikke er skyldig.
Han er bare ikke sikker. Det er ikke lett å stå alene mot andres latterliggjøring.
Så han gamblet for støtte og jeg ga ham det. Jeg har respekt for motivene hans.
Den tiltalte gutten er trolig skyldig, men jeg vil høre mer.
Nå er stemmene ti mot to. Jeg snakker. Du kan ikke forlate rommet.
Han kan ikke høre deg. Det vil han aldri. La oss sitte ned.
- Skal vi fortsette? - Vel, jeg synes vi bør ta en pause.
En mann er der inne, og jeg synes vi bør vente på ham.
Ser ut som om vi virkelig er uenige her, hva?
Jeg mener, det med den gamle mannen var ganske uventet.
Skulle ønske jeg kunne finne en måte vi kunne avslutte på.
Du vet, i markedsføring... Jeg fortalte at jeg jobber i et byrå?
Noen ganske rare mennesker jobber der. Vel, ikke rare, egentlig.
Det er vel heller bare at de har særegne måter å uttrykke seg på.
Det er sikkert det samme i din bransje.
- Hva gjør du? - Jeg er urmaker.
Virkelig? Jeg tenker de beste urmakere i verden kommer fra Europa.
Uansett, i et byrå, når vi når et punkt som dette...
Jeg forteller at i et reklamebyrå når man når et punkt som dette under et møte,
er det alltid en type som er klar med en idé, ikke sant.
Jeg må bare le. Det er utrolig,
måten de noen ganger kommer med et uttrykk før ideen sin.
Som for eksempel, en fra regnskap vil reise seg opp og si:
"OK, her er en idé. La oss... heise den flaggstanga og se om noen gjør honnør."
Jeg mener, det er idiotisk, men morsomt.
Jeg ble litt hissig i sted.
Jeg... mente ikke å bli ubehagelig.
Glad du ikke er en av dem som lar disse følelsesappellene influere deg.
Jeg vet ikke hva som er i veien med den viften.
- Er du salgsmann? - Jeg er arkitekt.
Vet du hva mykt salg er?
Vel, du har det, tro du meg.
Jeg har en annen teknikk.
Latter, drinker, vitser, triks. Skjønner?
Ja.
Treff dem der de bor - det er mitt motto.
Jeg tjente 27 tusen i fjor på å selge marmelade.
Det er ikke dårlig. Jeg mener, du vet, for marmelade.
Hva får du ut av dette? Spenning?
Eller slo noen deg i hodet en gang og du har ikke kommet over det?
- Kanskje. - Vet du, dere velgjørere er alle like.
Dere går alltid i bresjen for en eller annen fyr som har mislyktes.
Men hva kaster du bort tiden for?
Hvorfor donerer du ikke fem dollar til saken? Kanskje du vil føle deg bedre da.
Denne gutten er skyldig, kompis.
Det er så opplagt som noe. Så hvorfor slutter vi ikke med å kaste bort tiden?
Vi kommer alle til å få sår hals hvis vi fortsetter.
Hvilken forskjell gjør det hvis du får det her eller på kampen?
Ingen forskjell, kompis.
Ingen forskjell i det hele tatt.
- Fin gruppe fyrer, eller hva? - De er som alle andre.
For en drepende dag.
- Tror du vi blir mye lengre? - Jeg vet ikke.
Han er helt klart skyldig. Ikke tvil i hele verden.
Vi burde... Vi burde ha vært ferdige allerede.
Åh, det bryr ikke meg.
Bedre enn å jobbe.
- Tror du han ikke er skyldig, hva? - Jeg vet ikke. Det er mulig.
Vel, jeg vet ikke, men jeg vedder på at du aldri har tatt mer feil i ditt liv.
Du kaster bort tiden. Du bør holde kjeft.
Hva om det var du som var tiltalt?
Vel, jeg er ikke vant til å anta. Jeg er bare en arbeidsmann.
Sjefen min gjør antagelsene. Men...
Jeg skal prøve en.
Hva om du snakket oss ut av dette, og...
Gutten virkelig drepte faren sin, hva?
Er du klar?
Beklager.
- Vel, hvor ellers? - OK, karer. La oss ta plass.
- Ser ut til at vi blir her for middag. - OK, la oss sette i gang.
- Hvem vil begynne? - Jeg vil.
- OK, start. - Du, der nede.
Den gamle mannen nedenunder hørte gutten rope "Jeg skal drepe deg".
Et sekund senere hørte han en kropp treffe gulvet.
Han løp til døra og så gutten løpe ut av huset. Hva forteller det deg?
Jeg lurer på hvor tydelig han hørte guttens stemme gjennom taket.
Han gjorde ikke det. Vinduet var åpent. Det ovenpå også. Det var en varm natt.
Det var en annen leilighet. Det er ikke lett å gjenkjenne en som roper.
Han gjenkjente den under rettssaken.
Damen over gaten kikket rett inn det åpne vinduet og så knivstikkingen.
- Er ikke det nok for deg? - Nei, det er det ikke.
Hva er det med denne fyren? Det er som å snakke inn i en død telefon.
Hun sa at hun så det gjennom vinduene til et tog i fart.
Det var seks vogner på toget. Hun så det gjennom de to siste vognene.
Hun husket ubetydelige detaljer. Jeg ser ikke hvordan du kan si noe på det.
Har noen her noen anelse om hvor lang tid det ville ta for et tog...
Dette er ikke en lek.
Så du ham?
Frekt! For en frekkhet!
- Glem det. Det er ikke viktig. - Dette er ikke en lek?
- Hvem tror han at han er? - Glem det nå.
Har noen en anelse om hvor lang tid det tar for et tog
- å passere et punkt i middels fart? - Hva har det med saken å gjøre?
Gjett.
- Jeg har ingen anelse. - Hva tror du?
- Jeg vet ikke. Ti, tolv sekunder? - Et godt forslag. Noen andre?
- Høres riktig ut for meg. - Hva er gjetteleken for?
- Hva sier du? - Ti sekunder.
Hva er det du prøver på?
Dette. Det tar et seksvogners tog ti sekunder å passere et gitt punkt.
Si at det gitte punktet er det åpne vinduet til rommet hvor drapet skjedde.
Man kan strekke ut armen og nesten røre sporene, ikke sant?
La meg spørre dere. Har noen her noen gang bodd i nærheten av togspor?
Jeg er nylig ferdig med å male en leilighet ved et togspor. Det tok tre dager.
- Hvordan var det? Bråkete? - Ja! Spilte ingen rolle. Vi var bedøvet.
Jeg bodde i en leilighet ved toglinjen en gang.
Når vinduene var åpne var toglyden nesten uutholdelig.
- Kan nesten ikke høre seg selv tenke. - Vil du komme til poenget?
Det vil jeg. La oss ta to vitneutsagn og forsøke å legge dem sammen.
En: den gamle mannen i leiligheten nedenunder.
Han sier han hørte gutten si "Jeg skal drepe deg",
og et sekund senere hørte han en kropp treffe gulvet.
- Et sekund senere. - Greit.
To: kvinnen over gaten
sverget på at hun så ut av vinduet og så drapet
gjennom de siste to vognene til et passerende tog - de siste to vognene.
- Hva er det du serverer oss her? - Bare et øyeblikk nå.
Vi var enige om at det tar ti sekunder for et tog å passere et gitt punkt.
Siden kvinnen så drapet gjennom de siste to vognene,
kan vi gå ut fra at kroppen traff gulvet akkurat idet toget gikk forbi.
Derfor må toget ha dundret forbi den gamle mannens vindu
i hele ti sekunder før kroppen traff gulvet.
Den gamle mannen - "Jeg skal drepe deg", kropp treffer gulvet et sekund etter -
vil ha måttet hørt guttens ord med toget dundrende forbi ham!
- Det er umulig at han hørte det. - Selvfølgelig hørte han det.
- Tror du det? - Han sa at han ropte høyt.
Han kunne ikke ha gjenkjent stemmen med toget dundrende forbi.
Det var sekunder om å gjøre. Ingen kan være så nøyaktige.
Vitner som kan sette en gutt i den elektriske stolen må være så nøyaktige.
- Jeg tror ikke han kan ha hørt det. - Kanskje ikke, med alt det bråket.
- Hva er det dere snakker om? - Det er klart at han ikke kunne.
- Hvorfor lyve? Hva får han ut av det? - Oppmerksomhet, kanskje.
Du kommer stadig med kommentarer. Send dem til en avis! De betaler $3 hver!
Hvorfor snakker du til ham på den måten?
En fyr som snakker sånn til en gammel mann burde virkelig få høre det.
Du bør vise mer respekt, mister.
Hvis du sier sånt til ham igjen... da skal jeg slå deg flat.
Bare fortsett. Du kan si hva du vil.
Hvorfor tror du den gamle mannen kan lyve?
Det var bare det at jeg satt lenge og så på ham.
Jakkesømmen hans var revet opp under skulderen.
La du merke til det? Jeg mener, komme sånn til rettssalen.
Han var en gammel mann i en revet jakke.
Og han gikk veldig sakte til vitneboksen.
Han trakk på det venstre beinet og prøvde å skjule det,
fordi han skammet seg.
Jeg tror jeg kjenner denne mannen bedre enn noen her.
Dette er en stille, redd,
ubetydelig gammel mann som...
som har vært ingenting hele livet.
Som aldri har hatt anerkjennelse eller navnet sitt i avisene.
Ingen kjenner ham. Ingen siterer ham.
Ingen søker hans råd etter 75 år.
Det er veldig trist - å ikke bety noe.
En mann som dette trenger å bli sitert, å bli hørt på.
Å bli sitert bare én gang - veldig viktig for ham.
Det ville være så vanskelig for ham å tre i bakgrunnen.
Et øyeblikk. Forteller du at han løy bare så han kunne være viktig en gang?
Nei. Han ville ikke egentlig lyve.
Men kanskje han fikk seg selv til å tro at han hørte de ordene
og gjenkjente guttens ansikt.
Det er verdens mest utrolige historie.
Hvordan kan du finne på noe sånt? Hva vet du om det?
- Vil noen ha en halspastill? - Jeg tar gjerne en.
Jeg kan fremdeles ikke se hvordan noen kan tro at han ikke er skyldig.
Det er noe annet jeg gjerne vil snakke litt om. Takk.
Vi beviste at den gamle mannen ikke kan ha hørt gutten si "Jeg skal drepe deg".
- Dere beviste det ikke i det hele tatt! - Vent. Hva om han virkelig hørte det?
Dette uttrykket, hvor mange ganger har vi alle brukt det? Trolig tusenvis.
"Jeg dreper deg for det." "Junior, gjør det og jeg dreper deg." "Rocky, drep ham."
- Det betyr ikke at vi skal drepe noen. - Uttrykket var: "Jeg skal drepe deg".
Gutten ropte det så høyt han kunne.
Ikke si at han ikke mente det. Alle som sier det sånn mener det.
Vel. Jeg vet ikke. Jeg kranglet med fyren jeg jobber ved siden av i banken
for et par uker siden. Han kalte meg en idiot, så jeg ropte til ham.
Denne fyren prøver å få deg til å tro på de gale tingene.
Han sa han skulle drepe og gjorde det.
Tror du virkelig gutten ville rope det ut så hele nabolaget kunne høre det?
- Han er for smart til det. - Smart? Han er en simpel, ignorant slusk.
Han snakker ikke engang god engelsk.
Han snakker ikke engang godt engelsk.
Formann, jeg vil gjerne endre stemmen min til ikke skyldig.
- Du vil hva? - Du hørte meg.
- Er du sikker? - Ja, jeg er sikker.
Stemmene er ni mot tre for skyldig.
Vel, hvis dette ikke er enden på alt.
Hva baserer du det på? Historier som denne fyren fant på?
Du burde skrive for et av de skrullete detektivmagasinene, og tjene en formue.
Selv guttens forsvarer visste at han ikke hadde en sjanse.
Helt fra begynnelsen visste forsvareren hans det, og man kunne se det.
Jeg forteller dere. Dette er noe til fyr.
Gutten hadde forsvarer, hadde han ikke? Han la frem saken, ikke du.
- Hva har du å si? - Advokater er ikke ufeilbarlige.
- Baltimore, vær så snill. - Han var oppnevnt av retten.
- Hva skal det bety? - Mye.
Han ville ikke ha saken eller han likte ikke å bli oppnevnt.
Det er typen sak som ikke bringer penger, ære, eller stor sjanse for å vinne.
Det er ikke en lovende situasjon for en ung advokat.
Han måtte virkelig trodd på klienten for å føre en god sak. Tydeligvis ikke.
Selvfølgelig gjorde han ikke det.
Hvem i all verden ville?
Unntatt kanskje en eller annen fyrs mor eller noe.
Åh, se. Vil dere se på tiden? Kom igjen.
Unnskyld meg. Jeg har tatt notater her,
og jeg vil gjerne, vær så snill, si noe.
Jeg har hørt nøye etter, og...
det virker på meg som om denne mannen kommer med noen veldig gode poenger.
Fra det som ble fremlagt under saken ser gutten skyldig ut - på overflaten.
- Men kanskje hvis vi går dypere... - Kom igjen, vil du?
Det er et spørsmål jeg gjerne vil spørre.
Hvis vi går ut fra at gutten virkelig utførte drapet.
Dette skjedde klokken 10 over 12.
Hvordan ble han tatt av politiet?
Han kom hjem... klokken tre eller rundt der,
og han ble tatt av to betjenter i entréen til huset.
Spørsmålet mitt er: hvis han virkelig hadde drept faren sin,
hvorfor ville han komme tilbake tre timer senere?
Ville han ikke være redd for å bli tatt?
Han kom hjem etter kniven. Det er ikke bra å etterlate kniver i folks bryst.
Ja, spesielt slektninger.
Jeg ser ikke noe morsomt ved det.
Gutten visste at kniven kunne identifiseres.
- Han måtte få tak i den før politiet. - Hvis han visste den kunne identifiseres,
hvorfor etterlot han den i det hele tatt?
Jeg tror vi kan anta at gutten løp ut i panikk, etter å ha drept faren sin.
Han roet seg ned og innså at han etterlot kniven sin der.
Dette avhenger av din definisjon av panikk.
Han måtte være rolig nok til å tørke fingeravtrykkene av kniven.
Så, hvor startet denne panikken og hvor endte den?
Du stemte skyldig. Hvilken side er du på?
Jeg trenger ikke å være lojal til en side eller en annen.
- Jeg spør bare spørsmål. - Dette er bare noe jeg kom på, men...
Hvis jeg hadde utført drapet ville jeg tatt sjansen og gått tilbake etter kniven.
Vedder på at han tenkte at ingen hadde sett ham løpe ut,
og at liket ikke ville bli oppdaget før dagen etter.
Det var tross alt midt på natten. Han tenkte det ville bli funnet dagen etter.
Unnskyld. Dette er hele poenget mitt.
Kvinnen over gaten vitnet på at et øyeblikk etter at hun så drapet,
dvs. et øyeblikk etter at toget passerte,
skrek hun, og gikk deretter for å ringe til politiet.
Gutten må ha hørt skriket.
Så han visste at noen så noe.
Jeg tror bare ikke at han ville ha gått tilbake.
To ting. En: kanskje han ikke hørte skriket. Kanskje det ikke var så høyt.
To: hvis han gjorde, kanskje han ikke forbandt det med sine handlinger.
Han bodde i et nabolag hvor skrik var vanlig.
- Der har du svaret. - Kanskje. Kanskje gutten drepte faren.
Hørte ikke skriket, løp ut i panikk,
roet seg ned senere og kom tilbake etter kniven med risiko for å bli tatt.
Kanskje de tingene skjedde, men kanskje de ikke gjorde det.
Det er tvil nok til å lure på om han var der i det hele tatt i drapsøyeblikket.
Hva mener du? Så ikke den gamle mannen at han løp ut av huset?
Han fordreier fakta.
Så eller så ikke den gamle mannen at gutten løp ut av huset kl. 00.10?
- Gjorde han det eller ikke? - Han sier han gjorde det.
Sier han gjorde det? Har du hørt sånt?
- Vitner kan ta feil. - Klart, når du vil at de skal!
- Eller når han vil at de skal! - Ikke rop så høyt.
Kanskje vi trenger litt roping her inne. De vandrer i alle retninger.
Hørte skriket, hørte det ikke - hva spiller det for rolle?
Dere snakker om små detaljer og glemmer de viktige sakene.
- Jeg ber om en ny avstemming. - Jeg snakker nå.
En ny avstemming.
La oss sette oss ned.
Jeg har aldri sett så mye tid brukt på ingenting.
Det tar bare et øyeblikk.
Det raskeste er vel å finne ut hvem som stemmer ikke skyldig.
Alle de som stemmer ikke skyldig, vennligst rekk opp hånden.
Fremdeles det samme. En, to, tre ikke skyldig. Ni skyldig.
Så hvor er vi nå? Vi kan plapre til neste tirsdag. Hva hjelper det oss?
Unnskyld. Jeg stemmer ikke skyldig.
Hva er det du snakker om? Jeg mener, går vi alle fra vettet her eller noe?
Gutten er skyldig. Hvorfor hører dere ikke på fakta?
Fortell dem, vil du? Dette begynner å bli en vits.
Stemmene er åtte mot fire for skyldig.
Hva er dette? Elsk Din Underpriviligerte Bror-uke?
Jeg vil at du skal fortelle meg hvorfor du endret stemmen din. Gi meg grunner.
Jeg må ikke forsvare avgjørelsen for deg. Jeg har rimelig tvil.
Rimelig tvil? Bare ord. Se på denne.
Gutten du bestemte ikke er skyldig ble sett da han kjørte denne i faren sin.
- Hva med denne, Mr. Rimelig Tvil? - Det der er ikke kniven, husker du?
- Åh, strålende. - Jeg sier dere, dette er vilt.
Jeg mener, hva skal vi tro? Dere trekker historier ut fra tynne luften.
En fyr som dette, hvis han sitter ringside på Dempsey-Firpo-kampen,
ville prøvd å fortelle dere...
Hør her. Hva med den gamle mannen?
Er vi ment å tro at han ikke så gutten styrte ned trappene
15 sekunder etter drapet? Han sier det bare for å være viktig, sant?
- Hva er poenget med alt sammen? - Vent.
Baltimore-tilhengeren hører fra seg igjen.
- Og ballongballer faller for base-treff. - Vent litt. Hør her.
- Løp den gamle mannen til døra? - Hva spiller det for rolle?
- Han kom seg dit, gjorde han ikke? - Han sa at han løp. Det tror jeg.
Jeg husker ikke, men jeg skjønner ikke hvordan han kunne ha løpt.
Han sa han gikk fra soverommet til ytterdøra. Er ikke det nok?
- Hvor var soverommet? - I enden av gangen.
- Husker du ikke det? - Nei.
- Jeg vil se en tegning over leiligheten. - Hvorfor ikke ta rettssaken en gang til?
Du er den eneste som vil se bevismateriale.
- Jeg vil også se dette. - Jeg vil slutte å kaste bort tiden.
Hvis vi skal gå gjennom det tullet om kroppen...
Nei, men jeg vil vite om en gammel mann som halter på grunn av slag
kan komme seg fra soverommet til ytterdøra på 15 sekunder.
- Han sa 20. - Han sa 15.
- 20. Hva er det du prøver å forvrenge? - Han sa 15.
Hvordan vet han hvor lenge 15 sekunder er? Man kan ikke bedømme det.
Han sa 15 sekunder. Han var sikker på det.
Han var en gammel mann. Han var forvirret.
Hvordan kan han være sikker på noe?
Jeg skjønner ikke hva du skal bevise. Mannen sa at han så gutten løpe ut.
La oss se om detaljene støtter ham. Idet kroppen traff gulvet,
sa han at han hørte fottrinn ovenpå som løp mot ytterdøra.
Hørte døra bli åpnet, og fottrinnene gå nedover.
Han sa han kom seg til døra så fort han kunne. Hvis morderen løp øyeblikkelig...
- Kanskje han ikke gjorde det. - Den gamle mannen sa at han gjorde.
Du bør dra på den ordkløver-kongressen.
Hvorfor slutter ikke du med de lure kommentarene?
Min venn, for dine tre dollar om dagen må du høre på alt.
Her er leiligheten. Den gamle mannens var rett under, og helt lik.
Her er sporene, soverommet, stua, badet, entréen, trappene.
Den gamle mannen var i dette soverommet.
Han sier han gikk over til døra, gikk ned entréen, og åpnet døra
akkurat i tide til å se gutten løpe ned trappene. Riktig?
Det er historien, for 19. gang.
- 15 sekunder etter at kroppen traff gulvet. - Riktig.
Nå, la meg se. Det var...
Det er 3,5 meter fra sengen til døra. Entréen er 13 meter.
Han ville måtte gå 3,5 meter, åpne soveromsdøra,
gå 13 meter ned og åpne ytterdøra, alt på 15 sekunder.
- Tror dere han kunne ha gjort det? - Klart.
Han går sakte. De måtte hjelpe ham inn i vitneboksen.
- Du får det til å virke som en lang tur. - Det er det for en slagrammet mann.
- Hva er det du gjør? - Jeg skal prøve det.
Hva mener du? Hvorfor tok ikke forsvareren hans det opp?
- Kanskje han ikke tenkte på det. - Tror du han er en idiot? Det er åpenbart.
- Tenkte du på det? - Spiller ingen rolle. Han tok det ikke opp
fordi han visste det ville skade saken.
Eller fordi det ville ha ment å herse med og plage en gammel mann.
Du vet at en jury ikke liker det. De fleste advokater unngår det.
- Hva slags boms er han? - Det er det jeg spør.
Rekk meg den stolen. De to stolene er den gamle mannens seng.
Jeg skrittet opp 3,5 meter. Dette blir soveromsdøra.
Det er sprøtt. Du kan ikke gjenskape noe sånt.
Entréen var 13 meter. Jeg skritter opp fra den veggen og tilbake.
Dette er sykt. Hva kaster du bort alles tid for?
lfølge deg tar det bare 15 sekunder. Vi kan avse det.
Kom igjen. Kutt ut.
OK. OK, OK, tøffing.
Ja.
Vi du stå der og markere ytterdøra? Den var låst med lenke, husk.
- Hvem har klokke med sekundviser? - Jeg har.
Tramp i gulvet. Det er kroppen som faller. Du kan ta tiden fra da.
- Hva er det vi skal, spille rollespill? - Hva venter vi på?
Jeg vil vente til sekundviseren når 60.
Kom igjen, få opp farten. Han kan gå dobbelt så fort.
Hvis du vil at jeg skal gå fortere enn det, kan jeg gjøre det.
- Lås. Dør. Stopp. - Greit.
Hva er tiden?
Akkurat... 41 sekunder.
Dette er hva jeg tror skjedde. Den gamle mannen hørte krangelen få timer tidligere.
Da han lå i sengen hørte han kroppen som falt i gulvet,
hørte kvinnen skrike, kom seg til ytterdøra så raskt han kunne,
hørte noen løpe og antok at det var gutten.
- Jeg tror det er mulig. - Antok?
Jeg har sett all mulig slags uærlighet i mitt liv,
men denne forestillingen tar kaka.
Dere kommer alle inn hit med hjerter som blør for slumbarn og urettferdighet.
Dere hører på eventyr. Dere begynner å komme gjennom til disse gamle damene.
Dere kommer ikke gjennom til meg. Jeg har fått nok.
Hva er i veien med dere? Dere vet at han er skyldig! Han må få svi!
- Han slipper gjennom fingrene våre. - Slipper gjennom fingrene våre?
- Er du bøddelen hans? - Jeg er en av dem.
- Kanskje du gjerne vil trekke i bryteren. - For denne gutten, gjerne.
Jeg synes synd på deg. Hva det må føles å ønske å trekke i bryteren!
Helt siden du kom inn har du oppført deg som en selvutnevnt offentlig hevner.
Du vil at denne gutten skal dø fordi du ønsker det, ikke på grunn av fakta.
- Du er en sadist. - Du...
Slipp meg! Jeg skal drepe ham!
Du mener ikke virkelig at du skal drepe meg, gjør du?
- Noe galt? Jeg hørte bråk. - Nei, alt er i orden.
Vi bare... Vennskapelig liten diskusjon. Vi er ferdige med den tegningen.
Du kan ta den hvis du vil. Her.
Hva ser dere på?
- Noen må begynne på nytt. - Unnskyld...
Unnskyld. Hva er du så høflig for?
Av samme grunn som at du ikke er det. Det er måten jeg ble oppdratt på.
Denne kranglingen... Det er ikke derfor vi er her, for å krangle.
Vi har et ansvar.
Dette, har jeg alltid ment, er en utrolig side ved demokratiet.
At vi blir...
Hva er ordet?
Underrettet. At vi blir underrettet per brev om at vi skal komme til dette stedet,
for å bestemme skylden eller uskylden til en mann vi... vi aldri har hørt om før.
Vi har ingenting å oppnå eller tape gjennom... gjennom vår kjennelse.
Dette er en av grunnene til hvorfor vi er sterke.
Vi må ikke gjøre det til noe... personlig.
Hvis ingen andre har en idé, har jeg kanskje en fin en her.
La oss kaste den ut og se om katten slikker den opp.
- Katten slikker den opp? - Ja. Gutten...
Se hvor mørkt det begynner å bli. Jeg vedder på at vi får en storm nå.
Snakker om. Det er virkelig varmt, hva?
- Unnskyld meg, men... svetter du aldri? - Nei, det gjør jeg ikke.
Hør her. Jeg... jeg lurte på om...
Kanskje... kanskje vi skulle ta en ny stemmerunde.
Storartet. Kanskje vi kan følge opp denne med litt dans og forfriskninger.
- Formann? - Vel, det er greit for meg.
Noen som ikke vil stemme? Hei, kom igjen.
- Beklager. - Jeg synes vi bør ha åpen avstemming.
Si ut stemmene våre, ikke sant? La oss se hvem som står hvor.
Vel, det høres greit ut for meg. Noen innvendinger?
OK. Jeg roper opp jurynumrene deres. En?
Åh, det er meg. Jeg stemmer skyldig. To?
Ikke skyldig.
Nummer tre?
Skyldig.
Nummer fire?
Skyldig.
Nummer fem?
Ikke skyldig.
Nummer seks?
Ikke skyldig.
Nummer syv?
Skyldig.
Nummer åtte?
Ikke skyldig.
- Nummer ni? - Ikke skyldig.
- Nummer ti? - Skyldig.
Nummer elleve?
Ikke skyldig.
Nummer tolv?
Nummer tolv!
Skyldig.
Stemmetallet er nå seks mot seks.
Og vi går over til ekstraomganger her.
Seks mot seks! Jeg sier dere, noen av dere her inne må ha gått fra vettet.
En gutt som det!
Jeg tror ikke typen gutt han er har noe med det å gjøre.
- Fakta bestemmer saken. - Ikke kom med det der!
Jeg er lei av fakta. Dere kan fordreie dem akkurat som dere vil.
Det er nettopp det denne herren har fått frem.
Jeg mener, du driver bare og roper...
Jeg skulle ønske jeg var noen år yngre. Den mannen går meg på...
- Det er varmt her inne. - Vil du ha litt vann?
Nei, nei. Takk. Takk.
- Det skal regne. - Vel, hvordan fant du ut det, tøffing?
- Hvorfor endret du stemmen din? - Det virket som om det var rom for tvil.
- Du har ikke mye å fare med. - Jeg føler det ikke sånn.
- Mange detaljer kom aldri frem. - Ja, vel, lykke til.
Kom igjen. Du er som alle andre. Du tenker for mye, du blir forvirret.
- Skjønner hva jeg mener? - Jeg synes ikke du har noen rett til...
Skvadronør.
Vil du se på det der?
Vet du, dette minner meg om en storm vi hadde sist...
Var det november? Jeg vet ikke. Noe.
Det var litt av en storm vi hadde. Det var midt i en kamp.
Vi lå bak - syv mot seks. Vi hadde nettopp begynt å bevege ballen, gjorde en takling.
Skar rett inn, gjennom, rett inn, skar rett gjennom...
Og...
Vi hadde denne gutten - Slattery.
Han var en stut. En skikkelig stut.
Skulle ønske jeg hadde en til som ham. Jeg glemte å fortelle deg.
Jeg er medtrener på Andrew J McCorkle High School.
Det er i Queens.
Og uansett... vi begynte å bevege oss veldig bra.
Du vet, hele linjen deres bare... faller sammen.
Og det begynner å pøse ned, akkurat som dette.
Bare... plask! Du vet, rett ned.
Vel, det var et mareritt, ikke sant?
Jeg sverger, jeg... begynte nesten å tute. Bare at... Vi kunne ikke gå noe sted.
Vel...
Hva er i veien med den viften her? Hvordan...
Må ha vært på samme bryter som lysene.
Vel, tingene ser lysere ut her.
Ja.
Det er bedre.
To poeng.
Går dere noensinne til The Garden?
Det er en skikkelig dum ting å gjøre.
Åh, beklager. Jeg...
Skjønner?
Unnskyld.
Vel, hva sier du til det? Uavgjort. Ganske overraskende, er det ikke?
Jo.
Den... greia tidligere, da han høye fyren, hva han nå heter, prøvde å tirre meg?
Det beviser ingenting. Jeg er en... ganske hissig person.
Hvilken glede har han av å kalle meg en offentlig hevner, en sadist?
Enhver med vettet i behold ville mistet besinnelsen.
Han prøvde bare å tirre meg.
Han gjorde en utmerket jobb.
Jeg tror ikke vi går noen vei her.
Jeg er klar for å gå inn og erklære en uenig jury.
- Det er ikke noe poeng i dette. - Jeg er med på det.
La gutten ta sjansen med 12 andre karer.
Dommeren vil ikke godta det. Vi har ikke vært her lenge.
- La oss finne det ut. - Jeg synes ikke vi bør gjøre det.
Denne gutten vil ikke ha en sjanse med en annen jury, og det vet du.
Kom igjen, vi er uenige. Ingen kommer til å endre stemmen sin.
- Er det ikke rom for rimelig tvil? - Nei.
Unnskyld. Kanskje du ikke helt forstår termen "rimelig tvil".
Hva mener du, at jeg ikke forstår?
Hva skal man si om denne fyren? Jeg sier dere, de er alle like.
De kommer over hit, og før de kan trekke pusten,
forteller de oss hva vi skal gjøre.
- For en arroganse! - Greit.
La oss slutte med kranglingen i omtrent to minutter.
Hvem har noe konstruktivt å si?
Jeg vil gjerne gå over noe, hvis det er greit for dere.
Et viktig poeng for aktoratet var det at etter at gutten hevdet
at han hadde vært på kino da drapet ble utført,
kunne han ikke huske navnene på filmene eller skuespillerne.
- Han har lagt frem dette allerede. - Det stemmer.
Det er guttens eneste alibi, og han kunne ikke bakke det opp med noen detaljer.
I guttens sted, tror du at du kunne huske detaljer
etter en opprørende opplevelse som å bli slått av din far?
Jeg tror det, hvis det var noen bestemte detaljer å huske.
Gutten kunne ikke huske detaljene for han var ikke der.
lfølge politiets forklaring, ble gutten forhørt i kjøkkenet,
mens liket av faren hans lå i soverommet.
Tror du at du kunne huske detaljer?
- Ja. - Under stor følelsesmessig belastning?
- Under stor følelsesmessig belastning. - Han husket dem riktig under rettssaken.
Ja. Forsvareren hans sørget for å bringe det ut.
Han hadde tre måneder frem til rettssaken på å huske dem.
Det er lett for en advokat å finne ut hva som ble vist den bestemte kvelden.
Jeg tror på forklaringen fra rett etter drapet,
da han ikke kunne huske noe fra filmen, følelsesmessig belastning eller ikke.
- Kan jeg spørre et personlig spørsmål? - Sett i gang.
- Hvor var du i går kveld? - Jeg var hjemme hele kvelden.
- Hva med kvelden før det? - Hva er dette?
Det er i orden. Jeg forlot kontoret klokken 20.30 og gikk rett hjem til sengs.
- Og kvelden før det? - Det var... tirsdag kveld.
- Bridge-turneringen. Jeg spilte bridge. - Mandag kveld?
Si fra når du kommer til nyttårsaften 1954.
Mandag kveld? Mandag kveld... min kone og jeg gikk på kino.
- Hva så dere? - Purpurringen. En kriminalfilm.
- Hva var andre forestilling? - Den...
Jeg kommer på det snart. Den...
bemerkelsesverdige Mrs...
Et eller annet.
Mrs. Bainbridge. Den bemerkelsesverdige Mrs. Bainbridge.
Jeg så den. Den heter Den utrolige Mrs. Bainbridge.
Ja. Den utrolige Mrs. Bainbridge.
Hvem spilte i Den utrolige Mrs. Bainbridge?
Barbara... Long, tror jeg det var.
En mørk, veldig pen jente.
- Ling eller... Long. Noe i den dur. - Hvem ellers?
Jeg hadde aldri hørt om dem før.
Det var en veldig lavbudsjett forestilling nummer to, med ukjente...
Og du var ikke under noen følelsesmessig belastning, var du?
Nei.
Det var jeg ikke.
- Jeg tror du har fått frem poenget ditt. - Stort poeng.
Du kan snakke til tunga di henger ned på gulvet. Gutten er skyldig.
Skjønner hva jeg mener, min venn?
- Har du en av de halspastillene? - Det er slutt på dem, min venn.
Se på det regnet. Der går kampen din.
Det er bare en skur.
Uansett så har de tak over midtdelen.
Kan jeg se den kniven et øyeblikk, er du snill?
Vel, vi står fremdeles på seks mot seks. Hvem har et forslag?
- Den er fem over seks. La oss ha middag. - Hvorfor venter vi ikke til klokken syv?
Greit for meg.
Det er noe jeg gjerne vil si. Det har plaget meg litt,
og siden vi sitter fast...
Det var hele denne greia om knivsåret og hvordan det ble påført.
- At det går nedover, ikke sant? - Ikke begynn med det igjen.
- De har vært gjennom det flere ganger. - Jeg vet det, men jeg tror det ikke.
Gutten var 1,65 meter høy. Faren hans var 1,85.
Det er en forskjell på 20 cm.
Det er vanskelig å stikke nedover i brystet til noen som er 20 cm høyere.
Gi meg den.
Jeg skal gi dere en demonstrasjon. Noen, stå opp.
Se på dette - jeg vil ikke måtte gjøre det igjen.
Jeg gjør meg selv omtrent 20 cm lavere.
- Det er omtrent riktig. Litt mer. - OK, litt mer.
Nå... ingen er skadet.
- Ikke sant? - Stemmer. Ingen skadet.
Dette er måten jeg ville knivstikke en mann som var... høyere enn meg på.
Se på vinkelen. Ned og inn.
Og dette er måten det ble gjort på. Fortell meg om jeg tar fei.
- Ned og inn. Det er ingen tvil. - Vent et øyeblikk.
Kan jeg få den?
Jeg hater disse tingene.
- Har du noensinne sett en knivkamp? - Nei.
Noen her sett en knivkamp?
Vel, jeg har. Dere vet, baktrappen, tomten over gata, bakgården.
Springkniver fulgte med nabolaget.
Rart jeg ikke tenkte på det før. Prøver vel kanskje å glemme.
- Hvordan bruker man en springkniv? - Vel, man bruker den aldri på den måten.
Du skjønner, man bruker for mye tid på å bytte grep.
Det gjøres slik. Underhånd.
Enhver som har brukt en vil ikke bruke den på noen annen måte.
- Er du sikker? - Jeg er sikker.
- Det er derfor de lages for å åpne slik. - Gutten kunne håndtere kniver?
Tror du han kunne ha påført det såret som drepte faren?
Nei. Ikke med erfaringen han fikk fra å håndtere disse tingene hele sitt liv.
- Han ville ha stukket underhånd. - Hvordan vet du det?
- Var du der da han ble drept? - Nei. Det var heller ingen andre.
Hvorfor kommer du med dette sludderet? Jeg tror ikke på det.
Jeg tror ikke du kan bestemme hva slags sår han laget,
bare fordi han visste hvordan man håndterer en kniv.
- Hva tror du? - Jeg vet ikke.
- Hva mener du med at du ikke vet? - Jeg vet ikke.
- Hva med deg? - Jeg vet ikke med resten av dem,
men jeg begynner å bli lei av denne plapringen. Det leder oss ingen steder.
Så jeg får vel bryte det opp. Jeg endrer stemmen min til ikke skyldig.
- Du gjør hva? - Du hørte meg. Jeg har fått nok.
- Du har fått nok? Det er ikke noe svar. - Hør her, du kan bare ta vare på deg selv.
- Ikke sant? - Han har rett.
Det er ikke noe svar.
Hva slags mann er du?
Du har sittet her og stemt skyldig sammen med alle de andre
fordi du har noen baseball-billetter som brenner hull i lomma di.
Nå har du endret stemmen din fordi du sier du er lei av all snakkingen?
- Hør her, kompis... - Hvem har sagt at du har rett
til å leke med en manns liv? Bryr du deg ikke...
Vent et øyeblikk. Du kan ikke snakke sånn til meg.
Jeg kan snakke sånn til deg. Hvis du vil stemme ikke skyldig,
gjør det fordi du mener at han ikke er skyldig, ikke fordi du har fått nok.
Og hvis du tror han er skyldig, så stem for det.
Eller har du ikke motet til å gjøre det du mener er riktig?
- Hør her... - Skyldig eller ikke skyldig?
- Jeg sa det. Ikke skyldig. - Hvorfor?
- Hør her, jeg trenger ikke... - Du trenger. Si det. Hvorfor?
Jeg... jeg tror ikke han er skyldig.
- Jeg vil ha en ny stemmerunde. - OK, det er tid for ny stemmerunde.
Den raskeste måten er vel håndsrekning. Noen innvendinger?
OK, alle de som stemmer ikke skyldig, rekk opp hendene.
En, to, tre,
fire, fem, seks, syv...
åtte.
Ni.
De som stemmer skyldig, rekk opp hendene.
En, to, tre.
Vel, stemmetallet er ni mot tre for frikjennelse.
Jeg forstår dere ikke. Alle disse pirkete små poengene dere bringer på bane,
de betyr ingenting! Dere så gutten akkurat som jeg gjorde.
Ikke fortell meg at dere trodde på den bløffen om at han mistet kniven,
og at han var på kino?
Dere vet hvordan disse folkene lyver. De er født med det.
For pokker. Jeg behøver ikke fortelle dere. De vet ikke hva sannhet er.
Og de trenger ingen stor grunn til å drepe noen heller.
Nei, sir. De blir fulle. De er stordrankere alle sammen.
Du vet det. Og pang! Noen ligger i rennesteinen.
Ingen sier det er deres feil. Det er sånn de er født.
Skjønner hva jeg mener? Voldelige. Hvor skal du?
Menneskeliv betyr ikke like mye for dem som for oss.
De drikker for mye og slåss hele tiden,
og hvis noen blir drept, så blir noen drept! Det bryr dem ikke!
Klart, det er noen bra ting ved dem, også. Jeg er den første til å si det.
Jeg har kjent et par som var OK, men det er unntaket.
Det er som om de ikke har noen følelser. De kan gjøre alt.
Hva er det som foregår her?
Jeg prøver å fortelle dere. Dere begår en feil, dere mennesker.
Den gutten er en løgner. Jeg vet det. Jeg vet alt om dem.
Hør på meg. De er ikke noe bra.
Det er ikke en av dem som er noe bra.
Jeg mener, hva er det som skjer her?
Jeg sier det jeg mener, og dere...
Hør på meg.
Jeg... Vi er... vi er...
Denne gutten som er tiltalt. Den typen. Vel, vet dere ikke om dem?
Det er en... Det er en fare her.
Disse folkene er farlige.
De er... ville.
Hør på meg. Hør på meg.
Det har jeg gjort. Nå, sitt ned og ikke åpne munnen din igjen.
Av og til... jeg sier dere.
Det er alltid vanskelig å holde personlige fordommer utenfor en ting som dette.
Hvor enn man møter dem tilslører fordommer alltid sannheten.
Jeg vet ikke hva sannheten er.
Jeg regner ikke med at noen vil vite det noensinne.
Ni av oss ser ut til å mene at tiltalte er uskyldig.
Men vi gambler bare med sannsynligheter. Vi kan ta feil.
Det kan være vi forsøker å sette en skyldig mann fri. Jeg vet ikke.
Ingen kan egentlig vite. Men vi har en rimelig tvil.
Og det er noe som er veldig verdifullt i systemet vårt.
Ingen jury kan erklære en mann skyldig hvis den ikke er sikker.
Vi ni kan ikke forstå hvordan dere tre fremdeles er så sikre.
- Kanskje dere kan fortelle oss. - Jeg skal prøve.
Du har vist noen utmerkede poenger, men jeg tror fremdeles gutten er skyldig.
Jeg har to grunner. En: forklaringen gitt av kvinnen over gaten,
som faktisk så at drapet ble utført.
Det er den viktigste vitneforklaringen.
Og to: det faktum at hun beskrev knivstikkingen
ved å si at hun så at gutten hevet armen over hodet
og stakk faren i brystet.
- Hun så det. Den gale måten. - Det stemmer.
La oss snakke om denne kvinnen.
Hun sa at hun gikk til sengs rundt klokken elleve den kvelden.
Sengen hennes var ved vinduet, og hun kunne kikke ut
og se rett inn i guttens rom over gaten.
Hun kastet seg rundt i mer enn en time.
Endelig vendte hun seg mot vinduet rundt klokken 10 over 12,
og idet hun så ut, så hun drapet gjennom vinduene til et passerende tog.
Hun sa lysene slukket etter drapet,
men at hun fikk sett nøye på gutten mens han knivstakk faren.
Som jeg ser det er dette en urokkelig vitneforklaring.
- Vel, det er hele saken. - Hva mener du?
Hva med deg?
Jeg vet ikke. Så mye bevismateriale å sile. Dette er ganske komplisert.
For å være ærlig kan jeg ikke se hvordan du kan stemme for frikjennelse.
- Det er ikke lett å ordne alle bevisene. - Glem det andre bevismaterialet.
Kvinnen så at han gjorde det. Hva mer trenger du?
- Vel, kanskje... - La oss stemme over det.
OK, det er tid for ny avstemming. Noen innvendinger?
Greit. Jeg endrer stemmen min.
- Han er skyldig. - Noen andre? Det er åtte mot fire.
Hvorfor er dette en slik personlig triumf for deg, denne ene stemmen?
OK. Jeg sier vi er en uenig jury. Jeg sier vi tar det til dommeren.
Hva sier dere? Jeg vil høre argumenter.
Du, du er lederen for siden. Hva sier du?
- La oss gå over det igjen. - Vi har vært over det igjen.
Gutten i flanelldressen spretter frem og tilbake som en tennisball.
Det er ingen grunn til å bli ubehagelig. Du prøver å gjøre dette til en konkurranse.
OK.
Kanskje vi kan snakke om å sette en tidsgrense.
Ja. En runde til.
Den er... kvart over seks. Noen nevnte klokken syv tidligere.
Det er tidspunktet vi kan begynne å diskutere om vi er en uenig jury.
- Føler du deg ikke bra? - Jeg føler meg helt bra, takk.
Jeg sa at klokken syv ville være en rimelig tid...
Grunnen til at jeg spurte var at du gned nesen din som...
Åh, beklager at jeg avbrøt.
Men du gjorde en bevegelse som minnet meg om noe.
- Jeg prøver å få en bestemmelse her. - Vel, jeg tror dette er viktig.
Takk. Så... Jeg er sikker på at du vil unnskylde meg,
men jeg lurte på hvorfor du gnir nesen din på den måten?
Kom igjen, vil du?
Akkurat nå er jeg i ferd med å snakke til mannen som sitter ved siden av deg.
Så hvorfor gned du nesen din på den måten?
Hvis det er noe du har noe med, gned jeg den fordi den plager meg litt.
Åh, jeg beklager. Er det... Er det på grunn av brillene dine?
Det er det. Kan vi gå videre nå?
Brillene dine lager de to dype merkene på siden av nesen din.
Jeg hadde ikke lagt merke til det før. Det må være irriterende.
Det er veldig irriterende.
Jeg ville ikke vite noe om det. Jeg har aldri brukt briller. 20/20.
Vil du bli ferdig med den optiker-delen.
Kvinnen som vitnet på at hun så drapet
hadde de samme merkene på sidene av nesen.
Herregud! Vet du, han har rett.
Vær så snill. Bare gi meg et øyeblikk... og jeg blir ferdig.
Jeg vet ikke om noen andre la merke til det ved henne.
Jeg tenkte ikke på det da, men jeg har gått over ansiktet hennes i minnet.
Hun hadde de samme merkene. Hun gned dem stadig i rettssalen.
Han har rett. Hun gjorde det mye.
Denne kvinnen var rundt 45 år gammel.
Hun gjorde alt hun kunne for å se ut som 35.
For sin første offentlige opptreden. Tung sminke. Farget hår.
Helt nye klær som burde blitt brukt av en yngre kvinne.
Ingen briller. Vel, kvinner gjør det. Se om dere kan få et mentalt bilde av henne.
Hva mener du med ingen briller? Hvordan vet du om hun brukte briller?
- Bare fordi hun gned nesen sin? - Hun hadde de merkene. Jeg så dem.
- Så? Hva tror du det betyr? - Jeg er lei av ropingen din...
Kom igjen. Glem det.
Hei, hør her. Han har rett. Jeg så dem også. Jeg satt nærmest henne.
Hun hadde disse tingene på sidene av nesen sin.
Hva er poenget? Farget hår, merker på nesen. Hva betyr det?
Kunne de merkene komme av noe annet enn briller?
Nei. Det kunne de ikke.
Jeg så ingen merker.
Det gjorde jeg. Rart, men jeg tenkte ikke på det før.
Hvorfor sa ikke advokaten noe?
Det er 12 mennesker her som konsentrerer seg om denne saken.
- Elleve av oss tenkte heller ikke på det. - Hva med statsadvokaten?
Tror dere han ville gjøre noe sånt? Få henne til å vitne uten brillene sine?
Har du noensinne sett en kvinne som ikke vil bruke dem fordi det ikke ser bra ut?
OK. Hun hadde merker på nesen. Jeg gir deg den.
Fra briller, ikke sant? Hun ville ikke bruke dem utenfor hjemmet
sånn at folk ville tro hun var nydelig.
Men da hun så at denne gutten drepte faren sin var hun hjemme alene.
Det er alt.
Bruker du briller i sengen?
Nei. Det gjør jeg ikke. Ingen bruker briller i sengen.
Det er logisk å gå ut fra at hun ikke hadde dem på da hun lå i sengen.
- Hvordan vet du det? - Jeg vet det ikke. Jeg gjetter.
Jeg gjetter også på at hun ikke satte dem på da hun så ut av vinduet.
Hun vitnet på at drapet fant sted akkurat idet hun så ut.
Lysene gikk ut. Hun hadde ikke tid til å sette dem på.
Her er en annen gjetning. Hun trodde virkelig at hun så gutten drepe faren sin.
- Jeg mener hun så bare tåke. - Hvordan vet du hva hun så?
Hvordan vet han alt det? Hvordan vet du hva slags briller hun brukte?
Kanskje det var solbriller! Kanskje hun var langsynt! Hva vet du?
Jeg vet bare at det nå er tvil om kvinnens syn.
Hun måtte identifisere en person 18 meter unna, om kvelden, uten briller.
Man kan ikke sende noen av gårde for å dø på den slags bevisgrunnlag.
Ikke kom med det der.
- Hun kan ha tatt feil? - Nei.
- Er det ikke mulig? - Nei, det er ikke mulig.
Er det mulig?
Ikke skyldig.
Tror du han er skyldig?
Jeg tror han er skyldig.
Gjør du?
Nei.
Jeg er overbevist. Ikke skyldig.
- Hva er i veien med deg? - Jeg har rimelig tvil nå.
- Det er elleve mot en. - Hva med alle de andre bevisene?
Hva med alle de sakene? Kniven? Hele greia?
Vel, du sa vi kunne glemme alle de andre bevisene.
Vel, hva gjør vi nå?
Du er alene.
Jeg bryr meg ikke om jeg er alene. Det er min rettighet.
Det er din rettighet.
Vel, hva vil dere? Jeg sier han er skyldig.
- Vi vil høre argumentene dine. - Jeg ga dere argumentene mine.
Vi er ikke overbevist. Vi vil høre dem igjen.
Vi har så mye tid som trengs.
Alt. Hver eneste ting som skjedde i den rettssalen sier at han er skyldig.
Hva tror dere? At jeg er en idiot eller noe?
For eksempel, det med den gamle mannen som bodde der og hørte alt.
Eller dette med kniven. De fant en som var helt lik?
Den gamle mannen så ham! Akkurat der, i trappen.
Hva spiller det for rolle hvor mange sekunder det var?
Hver eneste ting. Kniven som falt gjennom et hull i lomma.
Dere beviste ikke at han ikke kom til døra.
Klart, dere kan ta tiden, humpe rundt i rommet, men dere kan ikke bevise det.
Og hva med toget? Og filmene?
Det er den største bløffen jeg har hørt.
Jeg vedder $5000 på at jeg ville husket filmene jeg så.
Jeg sier dere, alt har blitt fordreid og forvrengt.
Denne saken med brillene? Hvordan vet dere at hun ikke hadde dem på?
Denne kvinnen vitnet i retten!
Hva med å høre at gutten ropte? Hva?
Jeg sier dere, jeg har alle fakta her.
Jeg...
Vel, det er alt. Det er hele saken.
Vel?
Si noe!
Elendige lettlurte gjeng.
Dere skremmer ikke meg. Jeg har rett til min mening.
Råtne unger... Man jobber livet av seg!
Nei...
Ikke skyldig.
Vi er klare nå.
Hei!
- Hva heter du? - Davis.
Jeg heter McCardle.
- Vel, på gjensyn. - På gjensyn.
SLUTT